Hvor mange fingre kan vi mon få op i røven på ham?
Kommer an på øvelsen. Gør du og din søster den slags, Kongemorder?
Har hun blødgjort dig til os?
Han falder af. Han falder af hesten. Hjælp ham.
Vand. Jeg beder dig. Vand.
Vand.
- Hvis jeg dør, får I ikke... - Stop så.
Værsgo.
Jeg har aldrig set nogen drikke hestepis så hurtigt.
Stop så!
Stands.
Hvis du gør det igen, tager jeg din anden hånd.
- Lord Tyrion. Kom ind. - Jeg håbede på lidt fortrolighed.
- Det er altid fortroligt. - Om hændelserne ved Sortebugt.
- Kommer jeg ubelejligt? - Slet ikke.
- Det gælder min søsters hensigter... ...om at tage dit liv?
Jeg arvede ikke Lillefingers spioner. Derfor spørger jeg dig.
- Jeg skal bruge beviser. - Til en retssag?
- Jeg skal vide det. - Jeg har ingen beviser.
Før alle disse rædsler ville jeg fortælle om min kastration.
- Vil du høre det? - Det ved jeg ikke.
Som dreng rejste jeg med en gruppe skuespillere.
I Myr kom en mand til min mester med et uimodståeligt tilbud.
Jeg frygtede, at jeg ville blive udnyttet-
- men det, han ville, var meget værre.
Han gav mig en drik, som lammede min krop, men ikke mit sind.
Med en kniv skar han både rod og stamme af, mens han messede.
Han brændte delene i et fyrfad.
Flammerne blev blå, og jeg hørte en stemme svare ham.
Jeg drømmer stadig om det.
Ikke om troldkarlen og hans kniv.
Men om stemmen i flammerne. Var det en gud, en dæmon eller magi?
Jeg ved det ikke, men troldkarlen kaldte, og en stemme svarede.
Og siden den dag har jeg hadet trolddom og alle, der udøver det.
Derfor bistod jeg dig i kampen mod Stannis og hans præstinde.
Som en symbolsk hævn.
Men jeg har behov for en virkelig hævn.
Mod den virkelige person, som forsøgte at dræbe mig.
- Det kræver en vis indflydelse... - Som du ikke har lige nu.
Men at få indflydelse er et spørgsmål om tålmodighed.
Da jeg havde tjent troldkarlens formål, efterlod han mig til døden.
Jeg besluttede mig for at leve.
Jeg tiggede, solgte mine andre kropsdele og blev en god tyv.
Snart forstod jeg, at breve er mere værdifulde end penge.
Skridt for skridt, med modbydelige metoder, bevægede jeg mig-
- fra Myrs slum til den lille rådssal.
Indflydelse vokser som ukrudt.
Jeg passede min tålmodigt, indtil dens ranker løb fra det Røde slot-
- og til den anden side af verden.
Der fik jeg snoet dem om noget meget betydningsfuldt.
Troldkarlen.
Hej, gamle ven. Det er længe siden.
Jeg er ikke i tvivl om, at hævnen vil blive din med tiden.
Hvis du kan magte det.
Ingen taler om at skovle i Nattens vogtere.
- Eller skidtet. - De taler om ære og benådning.
Og om at beskytte riget. Men som regel skovler man.
- Og angribes, dræbes eller værre. - Ja, men som regel skovler man.
Mere lort. Jeg vidste heller ikke, hvad jeg skulle lave resten af dagen.
- Vi skal væk herfra. - Når kommandøren siger til.
Han beordrede os til Næven. Hvordan gik det?
- Det vidste han ikke. - Nu ved vi, hvad der er derude.
- Craster har overlevet her. - Er han din nye beskytter?
- Vores ven Craster. - Vi er sønnerne, han aldrig fik.
Mormont redder dig ikke, og det gør det fjog heller ikke.
Når vandrerne dukker op, vil Craster servere os som grise.
Hvis vi skal overleve-
- må vi passe på os selv.
- Du vækkede ham. - Undskyld.
Hvor er han smuk.
- Hvor er han smuk. Har han et navn? - Nej.
- Det skal du give ham. - Hvorfor?
Du sagde, jeg skulle have det, til du kom tilbage.
Jeg vil ikke have et dumt fingerbøl. Jeg vil redde mit barn. Kan du det?
Jeg har ikke tid til dig eller andre end ham.
Han har ikke meget tid tilbage.
- Du skal følge efter ham. - Hvordan?
Det ved du godt.
- Brandon. - Mor?
Hvor ofte har jeg sagt, at du ikke må klatre?
Du skal love ikke at klatre mere. Lov mig det, lov mig det!
- Mor... - Lov mig det! Lov mig det!
- Er han stor? - Ikke mere end normalt.
- Og de sagde, at han var... - Den mest utrolige mand, de har haft.
Taler vi om den samme Podrick? Genert, virker lidt enfoldig.
- Hvad gjorde han ved dem? - De beskriver det ellers nøje.
- Hvad siger de så? - At det var svært at beskrive.
Begavelser dukker op de mest uventede steder.
Hvad sagde Lillefinger om indkomsttabet?
Han var for optaget af sin tur til Eyrie til at bemærke det.
Nå ja, hans evige kærlighed til lady Arryn. Og medfølgende titel.
Trist. Skal der ikke mere til, før at han mister interessen for Sansa?
De har ikke talt siden, men interessen er vist ikke mistet.
- Hvorfor siger du det? - Hans skibsinventar.
- Du kan læse. Usædvanligt i dit fag. - Tidligere fag.
- Du påpeger vel snart det åbenlyse? - To fjermadrasser har han i kahytten.
Og hvem fortjener det, udover ham selv?
- Tager han en af pigerne med? - Han er ikke interesseret i dem.
- Jeg er selv en af dem. - Begavelser på uventede steder.
Rhaenyra Targaryen blev myrdet af sin bror, eller hans drage.
Den åd hende, mens hendes søn så til.
Resterne er begravet i krypten dernede.
Vielser holdes normalt i den store sal, hvor der er plads til 700.
Der er vist masser af plads til alle andre.
Der er ikke mere end 700 personer af betydning.
Resten er der for at beundre de 700 og huske på deres overlegenhed.
I den urne ligger Aerion Targaryens aske. "Brightflame", blev han kaldt.
Han drak flydende ild for at blive en drage. Det slog fejl.
Der er den gale konge, som min onkel dræbte.
- Vil du se de sidste Targaryens? - Måske finder hun det makabert.
Nej, jeg ser gerne deres grave.
Det er som at vandre i historien.
Blev I gift her? Det må føles som i går.
- En evighed. - Ligger jeres mand her?
- Nej, asken er i Storm's End. - Tragedie.
Men en ventet en. Jagt og druk passer ikke sammen.
Min søn jager for at glemme, at han aldrig har set en slagmark.
Jeg husker, at han belejrede Storm's End.
Kun banketbordet i officersteltet. Jeg bad ham undgå Roberts oprør.
Han burde ikke kæmpe mod en ægte kriger.
Vi gør, hvad vi kan, for at holde vore sønner fra graven.
Men de drages dertil. Vi overøser dem med fornuft, der bare preller af.
- Og dog tilhører verden dem. - Vanvittigt arrangement, mener jeg.
Det lader til at være gudernes vilje.
Far ville have dem brændt og smidt i Sortebugt.
- Men ypperstepræsten stoppede ham. - Det var godt.
Jeg ved, de begik frygtelige ting, men deres forfædre byggede dette.
Somme tider er hårdhed den pris, man betaler for storhed.
Jeg er så ganske enig.
Skal vi gå ud og møde dem?
I kunne få kærligheden igen tusindfold.
Jeg ved, hvad de synes om jer. I ledte forsvaret af King's Landing.
De tilbeder jer.
Åbn portene.
Joffrey.
Vent.
Lady Margaery!
Kong Joffrey!
- Hvor langt til Deepwood Motte? - Ikke langt. Din søster venter.
- Sendte hun dig efter mig? - Ja. Jeg tjente dine plageånder.
- Jeg afventede rette øjeblik. - Hvorfor satte du livet på spil?
Jeg voksede op på Saltcliffe og var en dreng, da de tog dig.
Sammen med min far og brødre så jeg skibet, du var om bord på.
Jeg husker, at min far sagde: "Det er Balon Greyjoys sidste søn."
De ord hørte jeg, da jeg så, hvad de gjorde ved dig.
De mænd sagde, at min far vidste, hvad de gjorde ved mig.
- Gjorde han det? - Det... Det ved jeg ikke.
De fortalte mig ikke meget.
Min søsters mænd er loyale over for hende.
Ikke alle er din søsters mænd. Nogle er stadig tro over for dig.
Jeg blev misundelig, da far bad Yara om at indtage fortet.
Jeg skulle plyndre landsbyer. Han stolede ikke på mig.
Han tog mig for en Stark, men det var jeg ikke. Det mindede Robb mig om.
- Undertrykkede han dig? - For ham var det nok at... være.
Være den, han blev født til at være. Det liv sad bedre end hans tøj.
Hvordan kan det være min bror? Han er Nordens konge.
Far gav mig et valg, og jeg valgte.
Jeg kunne ikke blive en Stark. Jeg er fra Jernøerne.
Det var det, jeg blev født til at være.
Jeg betalte jernprisen for Winterfell.
Jeg myrdede de drenge.
- Stark-drengene? - Vi fandt dem aldrig.
Kun nogle stakkels forældreløse hos en bonde.
Jeg lod Dagmer skære halsen over på dem og brænde ligene.
Så jeg kunne beholde Winterfell og gøre min far stolt.
Måske er det ikke for sent.
Det er det.
Min rigtige far mistede hovedet i King's Landing.
Jeg valgte.
Jeg valgte forkert.
Og nu har jeg brændt alt.
Ikke alt.
Hun er heroppe.
- Yara? - Vent.
Jeg har hentet ham. Han dræbte de andre.
Nej, jeg gjorde ikke.
Lad være!
Sæt ham tilbage, hvor han hører hjemme.
Spis.
- Hvad gør du? - Dør.
Du kan ikke dø. Du skal overleve og tage hævn.
- Jeg vil blæse på hævn. - Kujon.
Efter lidt modgang opgiver du.
- "Modgang"? - Du mistede en hånd.
Min sværdhånd. Jeg var den hånd.
En smagsprøve af den virkelige verden-
- hvor folk bliver frarøvet det vigtige, og du giver bare op.
Du lyder som et kvindemenneske.
Jeg ved, hvad du gjorde for mig. Du sagde, Tarth var fyldt med safirer.
Den kaldes "Safirøen", fordi vandet er blåt.
Det vidste du.
Hvorfor hjalp du mig?
- Du ville tale med mig. - Ja, om Jaime.
- Hvad? - Vi gør vel alt for at redde ham?
Catelyn Stark tog Tyrion til fange.
- Hvad gjorde jeg? - Startede en krig.
Hvis jeg gjorde det for den stump, hvad gør jeg så for min ældste søn?
- Alt, du kan. - Alt, jeg kan.
- Du er her endnu. - Ja.
Hvorfor?
Måske burde du betro dig til mig.
I stedet for dine sønner Jaime og Tyrion.
År efter år med prædikener om familie og arv.
Egentlig den samme prædiken med små variationer.
Er det faldet dig ind, at din datter måske er den, der følger dem?
At hun kan bidrage mest til den arv, du elsker højere end dine børn?
Godt. Bidrag.
Huset Tyrell er et problem.
De hjalp os med at slå Stannis og reddede dit og dine børns liv.
Margaery har slået kløerne i Joffrey og kan manipulere med ham.
Godt. Jeg ville ønske, at du kunne manipulere med ham.
Grunden til, at jeg mistror dig, er, at du ikke er så klog, som du tror.
Du har ladet den dreng nedtromle dig og alle andre i byen.
Måske skulle du forhindre ham i at gøre det, han holder af.
Det vil jeg.
- Kan du lide den? - En guldrose. Originalt.
Jeg har roser på mine tallerkner og lagener.
Jeg har en på min natpotte. Som om det gør duften bedre.
Roser er kedelige. "Vi vokser os stærke".
Et mere kedeligt motto findes ikke.
"Vinteren kommer." Det husker man.
"Vi sår ikke". Den slags huse tager man sig i agt for.
Direulve, havmonstre, frygtelige uhyrer.
En guldrose, som vokser sig stærk... Skal det kunne skræmme nogen?
Se, mine kære. En edderkop i haven.
Gå I bare. Voks jer stærke.
Jeg ville byde dig velkommen. Dit nærvær lyser byen op.
Lyser det byen op? Er det din standardreplik, lord Varys?
Er du kommet for at forføre mig?
Forfør du bare løs. Det er længe siden sidst. Men det nytter ikke.
Hvad sker der, når det forsvundne gnubbes mod det skrøbelige?
Hvad er du trippet helt herhen for?
- Må jeg sidde ned? - Nej. Jeg ved, hvor klog du er.
Jeg er nysgerrig over, hvorfor du opsøgte mig.
Du viser interesse for Sansa Stark.
Fordi en af dine spioner så os spise i haven?
Hvorfor ikke? Hun er interessant. Nej, men hendes opvækst er.
Det er den. Desværre. Beklager, at jeg spildte din tid.
Jeg troede, vi begge ville hende det bedste.
Du giver let op.
Væggene har ører, men det har buskene også.
Jeg vælger forbundsfæller med omhu og fjender med endnu større omhu.
- Hvad er Sansa Stark? - Intet. Jeg beundrede hendes far.
Ja, Ned Stark havde mange beundrere. Men hvor mange hindrede bøddelen?
Jeg kunne ikke hjælpe lord Stark, men måske hans datter.
- Andre end du viser interesse. - Ikke overraskende.
- Hun er smuk og har et kendt navn. - Ja. Godt parti for den rette.
Du er vist ved at komme til sagen.
Min fortrolige har fortalt, at Sansa Stark skal slå følge med Lillefinger.
Hvorfor fortælle mig det?
Lillefinger blev født uden land, penge og hær. Han har to af dem.
Og hvad med hæren? Ja, du griner, men jeg kender ham.
Sandheden er, at Lillefinger er en af de farligste mænd i Westeros.
Hvis Robb Stark falder, er Sansa nøglen til tronen.
Hvis Lillefinger ægter hende, får han nøglen.
Hvorfor skulle en med så skidt et rygte stjæle en sådan brud?
- Du må virkelig foragte ham. - Jeg kan faktisk udholde ham.
Men han ville brænde riget for at blive konge.
- Du er kløgtig, Varys. - Det er venligt.
- Jeg har måske en løsning. - Det kræver ikke kløgt.
- Jeg ville ikke forstyrre. - Det gør du ikke.
Vi vil gerne tale alene, hvis I vil vente derinde.
Eller hvis I giver mig jeres navne, beder jeg kongen tale med jer.
- Hvad bad du for? - Det kan jeg ikke sige.
Jeg kan fortælle, hvad jeg bad for i morges.
Min families sundhed, at krigen slutter, en kort vinter...
Kedeligt og konventionelt. Og du?
Beklager, men jeg kan ikke.
Min kusine Alanna var den smukkeste pige. Jeg var ranglet.
Alanna lignede en gudinde. "Griseansigt" kaldte hun mig.
Det var nok pga. Næsen. Når hun gik forbi, sagde hun "øf".
Jeg bad til, at hun fik en hudsygdom. Så fik hun grødpest.
Har I det ikke? Ansigtet ligner grød og glider til sidst af.
Hvor frygteligt.
Du... Jeg troede på dig! Grødpest, hvor er jeg dog dum.
- Det er du slet ikke. - Hvad skete der med Alanna?
Hun giftede sig med en flot lord og bor i et slot ved havet.
- Hvor frustrerende. - Hun er nok jaloux på dig.
Når du gifter dig, skal hun foregive at være glad på dine vegne.
- Jeg vil gerne være venner. - Det ville gøre mig meget glad.
Du må da besøge Highgarden.
Vi har et maskebal efter høsten. Folk arbejder på dragterne i månedsvis.
- Dronningen lader mig ikke rejse. - Dronningeregenten?
Når jeg gifter mig med Joffrey, bliver jeg dronning.
Og hvis du giftede dig med Loras...
Så ville du høre hjemme i Highgarden, og vi ville være søstre.
Ville du gerne det?
Han hed Bannen. Det var en god mand, en god ranger.
Han kom til os fra... Hvor kom han fra?
- Fra White Harbor. - Han kom fra White Harbor.
Han svigtede aldrig sine pligter og holdt sin ed, så godt han kunne.
Han red langt og kæmpede tappert.
- Vi vil aldrig se hans lige. - Og nu er hans vagt forbi.
Og nu er hans vagt forbi.
- Tænk, en brækket fod kan dræbe. - Det var ikke foden, han døde af.
- Craster lod ham sulte. - Han har døtre at tage sig af.
- Er du på hans side? - Vi kan ikke stjæle mad som tyve.
Så snart vi rejser, vil Craster drikke vores vin-
- og mæske sig i skinke og kartofler og grine ad os, mens vi sulter.
Han er en skide vildmand.
Tænk, at Bannen kunne lugte så godt.
Du har en søn. Ikke, Mormont?
Jeg har fået min nummer 99.
Har du mødt en mand med 99 sønner?
- Og flere døtre, end jeg kan tælle. - Jeg er glad på dine vegne.
- Jeg bliver glad, når I forsvinder. - Når vores sårede har det bedre.
De får det ikke bedre. De døende bør du skære halsen over på.
Eller efterlade dem her, så tager jeg mig af dem.
Hvis hals vil du skære over, olding?
- Vent udenfor. - Det er koldt, og der er ingen mad.
- Mine koner giver jer brød. - Med savsmuld i.
Hvis det ikke er godt nok, kan du gå ud og æde sne.
Hellere det, du har gemt væk.
- Jeg bad dig vente udenfor. - Han drikker vores vin, mens vi dør.
I krager får. Jeg skal give mine kvinder mad.
Så har du et lager. Hvordan klarer I ellers vinteren?
- Så er det nok. Gå! - Jeg er en gudfrygtig mand.
- Du er en djævel! - Djævel? Forsvind, din tyv!
Og du! Og du også!
Sov i kulden med tomme maver.
Jeg hugger hånden af den næste, der kalder mig "djævel".
Du er en djævel.
En vild djævel, som knalder sine døtre.
- Guderne vil forbande os. - Der er ingen love hinsides Muren.
Vis os, hvor maden er, ellers lider du samme skæbne.
Slip hende. Jeg tager dit hoved for det her.
- Hurtigt! - Hvad sker der?
Vi skal væk herfra nu!
Følg mig. Jeg kender den bedste vej.
Kom.
Løb hurtigt, Gris! Sov godt. Jeg skærer snart din hals over.
- Må jeg tage hætten af? - Du skal helst ikke se vejen.
Holdt.
- Hvad er det? - Rom på sort melasse.
- Svært at finde melasse i krigstid. - Jeg tager gerne lidt.
Lad os gå hjem.
- Hvad er det for et sted? - Her er ingen ulve eller løver.
I ligner svinehyrder.
Nogle af os har været svinehyrder, garvere og stenhuggere.
Det er I stadig. Tror I, man bliver soldat af at have et spyd?
Nej.
- At deltage i en krig gør det. - Beric Dondarrion?
- Du har set bedre dage. - Jeg vil ikke se dem igen.
Stark-desertører, Baratheon-desertører.
- I flygter kun fra krigen. - Du var Joffreys vagthund.
Men nu er du tusind mil hjemmefra. Hvem af os flygter?
Bind rebene op og lad os se. Hvorfor leder du en flok bønder?
Ned Stark bad mig dræbe din bror for kong Robert.
Ned Stark er død. Kong Robert er død. Min bror lever.
- Du kæmper for spøgelser. - Spøgelser er det, vi er.
Vi venter i mørket. Du ser os ikke, men vi ser dig.
Om din kappe så er Lannisters, Starks eller Baratheons.
Vi finder den, som udnytter de svage.
- Har du fundet Gud? - Ja.
Jeg er genfødt i den sande guds lys, ligesom alle, der ser det, vi ser.
- Hvis du vil dræbe mig, så gør det. - Du dør tidsnok, hund.
- Det bliver retfærdighed. - En mildere skæbne end fortjent.
I kalder jer løver. Ved Mummer's Ford blev syvårige piger voldtaget.
Spædbarn blev kløvet i to.
Jeg var ikke ved Mummer's Ford.
Huset Clegane er bygget på døde børn.
Jeg så Aegon og Rhaenys foran jerntronen.
Er jeg min bror? Er det en synd at blive født som Clegane?
- Det er mord. - Jeg rørte ikke Targaryen-børnene.
Jeg har aldrig gjort dem noget. Vil I skære min hals over, så gør det.
Men kald mig ikke morder.
Du myrdede Mycah. Min ven, slagterens søn. Han var 12.
Han var ubevæbnet. Du smed ham op på hesten, som var han en hjort.
- Ja, det var en bløder. - Benægter du det ikke?
- Drengen angreb prins Joffrey. - Du lyver. Jeg slog Joffrey.
- Mycah løb kun derfra. - Så skulle jeg have dræbt dig.
Du er anklaget for mord, men ingen her kender sandheden.
Kun Lysets herre kan dømme dig.
Jeg dømmer dig til tvekamp.
Mod hvem? Skal vi se, om ildguden virkelig elsker dig, præst?
Eller dig, bueskytte? Hvad kan du med et sværd?
Eller er pigen den modigste her?
Ja, det er hun måske.
Men det er mig, du skal møde.
Mester siger, de er uprøvede.
I bør lade dem smage blod tidligt.
Der er mange landsbyer på vejen, som kan plyndres.
Hvis I tager fanger, køber mestrene de raske for en god pris.
Og hvem ved...
Om ti år kan nogle af drengene, I sender, være Ubesmittede.
Det tjener vi alle på.
Er det gjort? Er de mine?
- Det er gjort. Hun holder pisken. - I holder pisken.
Kællingen har sin hær.
Ubesmittede!
Fremad march!
Holdt.
Sig til kællingen, at udyret ikke adlyder.
Drager er ikke slaver.
Taler du valyrisk?
Jeg er Daenerys Stormborn af huset Targaryen af gammelvalyrisk blod.
Valyrisk er mit modersmål.
Ubesmittede!
Dræb mestrene, dræb soldaterne, dræb alle mænd, som holder en pisk-
- men gør ingen børn fortræd. Befri hver slave, I ser.
Jeg er jeres herre.
Dræb hende! Dræb hende!
Ubesmittede!
I har været slaver hele jeres liv. Fra i dag er I frie.
Den, som vil gå, kan gøre det uden straf.
Det lover jeg jer.
Vil I kæmpe for mig som frie mænd?
Maja Axholt www.broadcasttext.com